Агов!
Зачекайте.
Я тут! У чому річ?
У вас не було талона, і я виписав вам штраф.
Та ну! За 5 хвилин вже штраф?
Ні, вже минуло 42 хвилини, а максимум - 10.
Так що вам штраф.
А тобі платять за те, що людей задовбуєш?
Ні, пане, за те, що слідкую за парковкою.
Ви тут 42 хвилини без талона.
Ага-ага, ти вже казав.
Я просто пояснюю, раптом що незрозуміло.
Незрозуміло?
Бачу, у вас лише найрозумніших наймають на роботу.
Але в мене своя робота є, і я запізнююсь.
Триочковий! Ого, Едвін Джексон!
Триочковий кидок!
Сьогодні знову не прийшла? - Ні.
Може захворіла. - Чорт її знає. Мені все одно.
Йорді!
Підставляйся під фол, ну!
Ти робиш помилку.
Ще один пас!
Ми так не виграємо.
Граємо на контроль м'яча.
І виходимо в 2 на 2,
блокуємо під Джексона.
Але він сьогодні ніякий!
Контроль м'яча.
Якщо не закинемо ще, то втримаємо рахунок.
Ось.
Так, наступна атака. Тримаємо м'яч якомога довше.
Довгі передачі.
І ставимо заслін для Джексона.
Усе ясно?
Добре. Якщо не вийде, ідемо в захист.
І міняємося в кожному блокуванні.
Так, Фернандес...
Але як нам захищатися? Доведеться фолити, Пако.
Ми тут одні такі дурні, що будемо захищатися? Чорт!
...Сабане, Вілсон і Грімау.
На Джексона. Це ясно чи ні?
Захищаємось! Захищаємось!
Давай, давай, давай! Раз, два, три, Есту!
Не слухає. Думає, він Господь Бог.
Нам капець, от побачиш.
Іди в роздягальню. - Що?
Іди в роздягальню.
Ти тепер рефері чи що?
Ні, я перший тренер, а ти - другий.
Подобається це тобі чи ні, а я керую цією командою.
Чхав ти на команду, Пако.
Геть з поля. - Ти ні чорта не розумієш.
Пішов звідси! - Що за фігня!
ЧЕМПІОНИ
Сьогодні професійний баскетбол подарував нам печальну картину.
У матчі між "Естудіантес" та "Тенеріфе"...
...що відбувся увечері, відомого тренера...
...Франциско Карраскозу грубо штовхнув...
...Марко Монте, другий тренер. - Монтес.
Мене звати Марко Монтес, бляха-муха.
А це нічний клуб "Аполо" в Барселоні...
...куди із сольним концертом завітала "Мермелада"...
...ритм-н-блюз гурт із 80-х...
що знову зібрався, аби відзначити...
Ще один.
Чорт!
Бляха-муха.
Чорт!
Та що таке! О, Боже, ні, Боже, ні!
Ну чого ти там став?
Не бачив, що я їду?
Марко Монтес. На вихід.
Саме вчасно. Я на роботу запізнююся.
Ага, звісно, ми ж зараз підсудні.
Взутися не хочете?
Чекайте, який ще суд?
Швиденький.
Якщо не наробити дурниць, то, може, й пощастить.
Але краватку я б вдягнув.
Ви про що? Хто Ви?
Ваш адвокат. Приємно познайомитись, до речі.
- Заходите? - Ні.
Ні, я пішки, якщо Ви не проти.
Пане Монте.
Рівень алкоголю в крові був утричі вищий за норму,
пошкоджено поліцейське авто,
травми офіцерів ще потрібно оцінити.
- Спротив арешту. - Ні, ні, ні.
Нікому я не опирався.
Я просто запитав, який у нього номер жетона.
- Помовчте, будь ласка. - Я правду кажу.
Мені сюди ще неповагу до суду записати?
Більше нічого, Ваша честь.
Перепрошую, вона мене запитала.
І словесні образи в бік поліцейських.
Окрім компенсації збитків і позбавлення прав на 2 роки,..
Що? Стривайте.
І так добре. Могло бути гірше.
Що? Гірше за 2 роки? Слухайте.
Я думаю, що такий вирок - це занадто для кількох склянок за кермом.
Це ще не вирок, пане Монте.
Монтес. - Монтес.
Підсудний проведе не менше 18 місяців у в'язниці.
Цей вирок може бути замінено на громадські роботи...
...у місці та обсязі, про які суд невдовзі вас повідомить.
Судове засідання оголошую закритим.
Я ж казав, що нам пощастить. - Тобто "пощастить"?
Як мені виконувати ці роботи? У мене і так є робота.
Мені дуже прикро, Монтес. Ви не лишаєте мені вибору.
Слухайте, пане голово, щодо цього випадку,..
...я розумію, що тут нема чим пишатися.
Але все, що я роблю, я роблю заради команди.
Ти штовхнув його на лавці заради команди?
Я його не штовхав, він сам впав, от і все.
Скажи йому, Пако.
Пако, будь ласка, скажи йому.
Я тебе попереджав. - Про що?
Ти найкращий асистент з тих, що в мене були.
То на чорта ми тоді тут зібралися? - Я не знаю, які в тебе особисті проблеми.
Але зараз ти команді не підходиш.
Не закопуй мене.
Ні, ти сам себе закопав.
Я буду внизу. - Рішення прийнято.
Ти більше не працюєш у клубі.
Асоціація "Друзі".
Допомагатимете людям з вадами інтелекту.
Що це за фігня? - Підбирайте слова, пане Монтес!
Перепрошую, пані суддя... - Ваша честь.
Перепрошую, ваша честь, але я вас не розумію.
Ви маєте на увазі відсталих?
Вас попросили підбирати слова. - А я і не матюкаюся.
Ні, але це ще гірше. Це образливо.
Казати "відсталі"?
Колись був навіть День відсталих.
На вулиці дауни грошей просили.
І я давав. І даунам, і відсталим.
А тепер ви попрацюєте на них наступні 90 днів.
90 днів?
Та це ж три місяці. - Вітаю.
З чим? - З тим, що вмієте рахувати.
Розумні інваліди?
Типу письменники в колясках?
Не розумні інваліди, мамо, а люди з розумовими вадами.
Відсталі? То ти тепер поповнюєш їх лави.
Волтере, келих вина, будь ласка. - Зараз, пані Ампаро.
Тепер їх називають людьми з інвалідністю, бо "відсталий" - образливо.
У нас завжди був День відсталих, і нічого.
Як День СНІД-у чи раку. - Так тепер не можна казати.
Ні, ні, ні. Хлопчику не можна.
Чому?
Це як з геями. - А що з геями?
Тепер їх звуть геями.
А раніше як було?
Ну, підараси.
Де це ти таких слів навчився?
Точно не від мене.
Чого мовчиш? Це Соня. - Просто.
Дай я...
...може, з магазином щось сталось.
Та нащо тобі той магазин. Не хочу з нею говорити, от і все.
Псуєш усім життя.
Я? Псую?
Ти не уявляєш, як мені важко.
Я б усе віддала, щоб ви помирилися.
Мамо, не хвилюйся про мене.
Ні, я за себе хвилююся. Іди додому.
Порушуєш тут мій особистий простір.
Так підганяли з цим замовленням, а тепер не забирають.
Кажуть, поліція завжди приходить, якщо подзвонити.
15 днів тут лежить, і нікому не треба.
Я завжди кажу, що поспіх нічого не дає.
І я метушуся, коли мене смикають.
Краще все спокійно робити. Так, і куди його скласти?
Тут покладу, але правда...
...це останній раз.
Ні, ні, ні, точно ні.
Так, так, так, так.
Це велика честь, що такий професіонал, як ви...
...зацікавився нашою командою.
Не те щоб "зацікавився". - Та й у нас не те щоб "команда".
У нас є секція футзалу, граємо в кількох турнірах.
Ага, вражає.
Ми б хотіли скористатися тим, що ви з нами на кілька місяців...
...і зробити вас нашим тренером.
Ага, розумію. Тільки я не знаюся на футзалі.
Я баскетбольний тренер. - Саме це нам і потрібно.
Баскетбольний тренер.
У вас є баскетбольна секція? - Звісно.
Але тренер пішов.
Скільки днів на тиждень я маю працювати?
Залежить від вас.
Чудово. Тоді одного дня буде достатньо.
Лише один день? - Саме так.
Скажімо, по одній годині. Щоб не перевантажувати їх.
Ваші візити дадуть хлопцям багато хорошого.
Для них спорт - не головне.
Це, скоріше, спосіб нормалізувати ситуацію.
Що більше вони тут тренуються,..
то більше соціалізуються і краще себе почувають.
Не хвилюйтеся. Вони в мене соціалізуватимуться ого-го.
А це все кубки з футзалу?
Здебільшого настільний теніс. Деякі за бальні танці.
Племінник Вікі виграв кілька штук.
Вікі? - Вікі.
Ваш друг Вікторія. - Мій друг Вікторія?
Вона сказала, щойно ви дізналися, що нам потрібен тренер...
...то зголосились нам допомогти.
Вікторія? Щось не пригадую.
Ну Вікторія, суддя.
А. Так. Звісно. Вікторія.
Її племінник з нами вже більше 10 років.
Племінник? - Так, Пакіто.
А що з ним? - Синдром дауна.
Ні! - У нього затримки в мовленні.
Але він усе чудово розуміє.
Молодчинка. - Він дуже зрадів через вас.
Як і всі ми.
Це ваш спортзал?
Він не наш, а міський. - Прекрасно.
Окрім приміщення, вони дають нам 1000 євро.
Нам дуже пощастило.
Ще б пак. Штука на місяць. - Ви що? Це на рік.
То що казати хлопцям, коли починаємо?
Наступного понеділка буде добре. Нехай поки...
Що? - Що?
Нехай поки що?
Те, що й зажди.
Це Вікторія.
Алло, Вікі, як ти?
Так, він тут, поруч.
Ага, дуже милий, хороший хлопець.
У понеділок починає.
Так, лише по понеділках.
Одну годину. Каже, так буде краще.
Зачекаю, даю його. - Ні.
Стривай, він махає руками.
Це Вікторія.
Дякую.
Так, алло?
Ваша честь! Гумор для своїх. - Ага.
Так, слухаю.
Ні, я лише сказав...
Ясно, ясно, це замало.
Зовсім мало.
Так, але...
Так, знаю.
Добре. Без проблем.
Так. До побачення. Так, даю його.
Так, Вікі?
Справді? Це прекрасно.
Просто чудово, супер.
Гаразд, Вікі, бувай. Люблю тебе, сонечко.
Чудово, правда? - А то ж.
Ну, тоді по вівторках і четвергах, дві години на день.
Чудово. Вони будуть дуже раді.
Ви навіть не уявляєте наскільки.
Так буде краще. - Звісно.
А у суботу гра, щоб вам веселіше було.
Саме так, саме так. Вікі мені сказала. Прекрасно.
Марко.
Не хвилюйтеся. Ніхто не дізнається, що ви тут відбуваєте строк.
І хлопці вам точно сподобаються.
Мене звуть Марко Монтес.
Я буду вашим тренером наступні три місяці.
Почнемо з чогось простого.
Розбийтеся на пари і станьте в лінію.
Почнемо із серії передач, фінтів та кидків.
Потім міняємося ролями. Зрозуміло?
Чудово.
Так, подивимося, як ви рухаєтеся.
Вибач!
Усім обрати партнера.
У мене є дівчина. - Брехло! Немає.
Є. Дві штуки.
Неправда. Вона просто зачіску міняє.
Вони різні. - Ні, це одна й та сама.
Просто оберіть партнера. - Та в мене вже є.
Вона шльондра. - Агов!
Шльондра. - Гаразд, шльондра.
Але вона моя дівчина. Хіба в шльондри може бути хлопець?
Може, якщо я заплачу, вона буде моєю дівчиною.
То заплати. - Ага, добре.
Не буду я твоїй суці платити. - Я буду легким форвардом.
Я... Я...
Чур я центровий.
Так, гаразд.
Крок за кроком. Ви двоє, з дівчиною, підійдіть до мене.
Беріть м'яч.
Один.
Ти, червоний, бери м'яч. - Іду!
Ні, ні! Не ти. Я з ними розмовляю.
Ти поки зачекай. Візьми м'яч.
Що сталося? - Розсіяний.
Відволікся.
Тобто? - Він просто вкляк.
Треба почекати.
На що? - Поки повернеться.
Звідки? - Поки напад мине.
Все.
Ну... бери м'яч.
Ти біжиш до корзини, пасуєш...
А ти куди?
Куди ти? - Ви ж сказали грати в м'яч?
Ні, я сказав...
Як тебе звати? - Хесус Лаго Соліс.
Добре.
Але друзі кличуть мене Хесусом, так коротше.
Так, Хесус. - Хесус Лаго Соліс.
Добре, я зрозумів, Хесус.
А вас як звати? - Мене звати Марко, Хесус.
О, і я теж Хесус. - Ні, просто Марко.
А взагалі, мене звати Хесус Лагос Соліс.
Так. Чудово. А я Марко.
Ви ж казали, що Хесус?
Ні, я говорив до тебе, Хесус.
Взагалі-то, Хесус Лаго Соліс.
А мене звати Марко. Ясно?
А тепер... - Мене звати Серхіо.
Блискуче. Хесус і Серхіо, слухайте уважно.
Ви будете в парі... - У мене вже є пара.
Я знаю! Просто забудь про це ненадовго, гаразд?
Як це? Це ж негарно.
З нею потім пограєш. А зараз граємо з нами.
Я не граю з нею. Ми трахаємось просто.
Я ж казав. Хіба не шльондра?
Я приходжу до неї, ми хиляємо і робимо всяке.
Гаразд. Дуже добре. Хесус і Серхіо...
Коста, Коста, Серхіо Коста. - Гаряча штучка. Правда?
Хесус і Серхіо Коста. - Зорілья.
Забудьте свою дівчину, добре? - Ні, це моє прізвище.
Серхіо Коста Зорілья.
Гаразд, перепрошую. Хесус і...
Хесус Лаго Соліс. - Хесус Лаго Соліс!
І Серхіо Коста Зорілья! Ви стаєте в пару...
Подивіться на нього.
Що це в тебе зі взуттям? - Підбирав під шолом.
Наступного разу приходь у спортивному взутті.
І шолом теж не потрібен.
Ну, не знаю.
Я такий радий, тренере! Обійміть мене!
Ви хороший дядько. Ви молодець.
Ага, тільки він якийсь малий як на баскетболіста.
Геть малий. - Та ні.
Він ще виросте.
Карлик якийсь.
Це неможливо.
Ви й не помітите, як усе мине.
Я про команду. Їх неможливо організувати.
Це не неможливо. Складно, але не неможливо.
Вони навіть м'яч кидати не вміють.
Ви тренер. Навчіть їх. Це ваша робота.
Перепрошую. Моя робота - тренувати нормальних гравців.
А це не гравці. Вони ненормальні.
А хто нормальний, Марко? От ми з вами нормальні?
Ніхто не чекає, що ви зробите з них "Лейкерс".
Їм навіть не треба добре грати.
Просто допоможіть їм стати командою.
Для вас, тренерів, це тимчасова робота.
А для них - це життя. - Та ну. Не перегинайте.
Попередній пішов місяць тому.
А ми щойно зареєструвалися на Регіональну лігу.
Дуже шкода. Могли б виграти. - Або ні.
Але вони дуже зраділи. Уявіть...
...як їм було, коли нас виключили через відсутність тренера?
Я нічого не обіцяю. - А я і не вимагаю гарантій.
Просто не опускайте руки. Вони точно цього не зроблять.
Як мені навчити їх кидати? Вони бігати не можуть.
То почніть з цього.
Я тут думав, як там у тебе з дружиною?
Зараз не найкращий період. Кілька днів не розмовляли.
Але воно й на краще. Не хочу, щоб вона знала.
То ви розійшлися чи що?
Бляха, шкода. Гарна баба.
Вона тобі зраджувала, правда?
Що ти мелеш?
То це ти зраджував? Ого!
Ні, ні, нічого подібного.
Тоді я не розумію. Що сталося?
Просто їй хочеться одного, а мені іншого.
Може, вона заслуговує на краще.
Ага, бо вона правда така гаряча.
Слухай, ти, взагалі-то, про мою дружину говориш, забув?
Просто намагаюся тебе підтримати, Монтес. Скористайся цим.
Як? - Розвійся.
У мого зятя теж суд був.
То він набрав цілий грінпісівський човен норвезьких волонтерок.
Ти б бачив ті фотографії.
За мною. Однією шеренгою, не розбігаємось.
Гаразд? Спочатку потихеньку, а потім ривками.
Чим? - Швидше побіжите.
Так, по лінії.
Прямо?
Перепрошую?
Пакіто питає, чи нам...
...бігти по прямій лінії...
...чи змінювати напрям.
Тобто...
...якщо повернути наліво чи...
Так, так, ага. Погнали.
Носом дихаємо, на повні груди.
Повільно видихаємо ротом.
Раз-два.
Раз-два. Раз-два.
Раз-два. Раз-два…
Раз-два. Раз-два.
Де твої товариші?
Ти племінник судді, так?
Пані судде, ми можемо поговорити? - У мене на вас немає часу.
Слухайте, я не можу далі тренувати цих... людей.
Краще у в'язницю? - Ні, ні!
Я вам влаштую. - Та ні!
Як щодо штрафу? Просто назвіть суму.
Я вже назвала. 90 днів.
Ваша честь, перепрошую.
Я можу ще щось зробити?
Звісно. Але цю роботу ви зробити зобов'язані.
Будь ласка, я дуже зайнята.
Такий збіг, що мене відправили в асоціацію до вашого племінника!
Це ж точно збіг.
Ви ж не стали б користуватися ситуацією. Правда?
Так. Це збіг. Я не обираю місця.
Ясно. - Я б вас відправила...
...у тетраплегічний притулок у Толедо.
Ви би побачили купу людей, що опинилися на інвалідних колясках...
...з вини тих, хто випив лише дві склянки.
Алло? - Марко?
Що трапилося? - Марко.
Чудові новини! Нас обрали!
Що? Куди, Хуліо? - У Національну серію.
Оскільки у нас тепер є тренер, тобто ти...
...нам дозволили записатися. Ми в грі!
Хуліо, зараз 6:30 ранку.
По-твоєму, це час для новин?
Так, вибач, що раніше не подзвонив, не хотів будити.
Національна серія, Марко! Державний рівень!
Хіба не чудово? - Звісно, просто супер.
Марко?
Кажу тобі - я взяв вихідний.
І мені байдуже якщо когось це непокоїть.
І, якщо під час вихідних, я хочу поїхати на батьківщину, я поїду.
А якщо хочу залишитись тут, я залишусь.
Можливо я залишусь. Вирішу я що робити в ці ді.
Вибач. Соня!
Яка несподіванка! Як справи?
Добре.
Коли Марко розповів мені про вас, я не міг повірити.
Не можу згадати хто ви.
Іван.
Іван Бахеро. Друг Марко. Ми бачились купу разів.
З команти, Есту!
- А..як ви? - Чудово.
Я не впізнала вас без спортивного одягу.
Та зараз ми вже колишні одноклубники, як і ви вдвох.
- Ви більше не в клубі? - Я так.
Але Марко вже ні.
Хіба він тобі не сказав? Вже декілька днів минуло.
Я знаю, він казав мені що у вас не складається.
І він не розповів тобі про той випадок?
- Вибач? - Ну, штраф
за кермування, знаєш...
- Дідько! - І вони позбавили його прав.
Але він же тобі розповів, так? Вибач за погані новини.
Але з ним все гаразд. Чи можу я чимось допомогти, Соня.
Ти не думала кудись піти, щоб випити та розслабитись?
Ти знаєш, де він зараз?
Гадки не маю.
- Ви бачитесь із ним, Хуліан? - Іван.
Іван. Я дам вам візитівку.
Ми маємо зустрітись наступної суботи.
- Де? - У Кісса.
- Не кажи йому, що я прийду. - Не скажу.
ПЛАНИ НА СУБОТУ ЗМІНИЛИСЬ. ЗУСТРІНЕМОСЬ ІНШИМ РАЗОМ
МАРКО МОНТЕ - ВІД ЕСТЬЮДІАНТЕС ДО ЛЮДЕЙ З ІНВАЛІДНІСТЮ
Схоже, ви гратимете в турнірі.
А змагатися - значить перемагати.
Я люблю перемагати. Завжди.
Щоб перемогти, вам доведеться віддати все, що є.
Я не можу віддати приставку. Я ще FIFA не пройшов.
Яку приставку? - Play Station.
Лиши її собі, Хесус. - Добре.
Чули, хлопці?
Так, так. - Досить.
Тепер трохи тактики. Починаємо там, де закінчили.
У парах, дві шеренги, кидаємо від щитка.
Так, хлопці, розбилися по парах.
Ага, Хуанма й Беніто, так?
А ми?
Так, не хвилюйтеся. Подивимося спершу на цих двох, а потім усі зробимо.
Що ви робите? - Розтягуємось.
Я розминаюся.
Нам теж треба? - Ні, ні, стривайте.
Ми вже розім'ялися. Тепер повторимо, що робили вчора.
Хуанма, ходи сюди.
З м'ячем, ну.
Біжи вперед, двічі відбий об підлогу і пасуй на Беніто.
І він так само. - Тренере! Обнімашки!
Ні, не обнімай мене. Пізніше, пізніше. - Добре, гаразд.
Отак? - Ні, не зовсім. Але вже непогано.
Тепер усі взяли по м'ячу і тренуємося.
Ти зі мною, Мануель.
Що ти робиш? - Кидаю від щитка.
Ти правда думаєш, що можеш закинути? - А хіба ні?
Гарний кидок, братан!
Слухай, Роман.
Ти тут єдиний, хто більш-менш вміє грати.
І я знаю, що голова в тебе варить точно найкраще.
Хоча змагатися особливо немає з ким.
Річ у тім, що... Ми з такою командою жодної гри не виграємо.
Але мені не хочеться ганьбитися.
Тому я хочу, щоб ти грав з нами.
Тренере, у мене проблема.
Ласкаво просимо в мій світ, Марін. - Дякую.
Що таке? - Зі мною?
У мене 39% неспроможність через вроджені проблеми.
І що? Не можеш грати? - Та ні, можу.
То що тоді? - Ну, ви питали мене...
...що таке. - Ні, ні, ні.
Ти казав, що в тебе проблема, тому я запитав.
Так. Я вчора ходив до лікаря.
Він сказав, що в мене незначне відхилення хребта.
То ти не можеш грати? - Та ні, можу.
Воно незначне. Взагалі-то, він мені рекомендував грати.
І?
Мені інколи треба буде ходити на масаж.
І це накладається на години тренувань? - Ні.
Я ходитиму вранці.
То в чому ж проблема? - Що в чому?
У чому проблема, Марін? У чому?
А, це нове взуття.
Натирає.
Спробуй обміняти. - Я викинув квитанцію.
Ні, я хотів сказати "розім'яти".
Я не можу, я ж стою. - Сядь і спробуй.
Ніфіга собі! Так краще!
Бачиш?
Набагато краще!
У мене трохи дислексія, до речі.
Не думайте, що я тупий.
Ні, я цього не казав.
Я знаю, ви казали, що я розумний, коли я віддав вам квитанцію.
Але дехто каже, що я телепень, бо вони мене не знають.
Маркіто.
Що ти робиш? - Перевіряю, чи ти пив.
Мамо, в мене і так проблем вистачає.
Ви вже щось виграли?
Ні, ми ще навіть не грали. - Ну, скоро будете.
Думаєш, мені не все одно, чи вони виграють?
Має бути не все одно. Це ж твоя команда.
Пам'ятаєш, як тренер казав, що ти не станеш професіоналом...
...бо зросту не вистачає?
Нічого він не петрав. - Ага. Петрав ще й як.
Зовсім ні.
Пам'ятаю, прийшла до нього і вмазала.
Що ти зробила?
Не дивно, що вони мене вигнали.
Ні, не в цьому річ. Це було тому, що ти малий.
І він не бачив, який ти обдарований.
А ти звідки знаєш? Ти ж ніколи не приходила. Жодного разу не бачила, як я граю.
У світі повно маленьких людей з великими досягненнями.
І без того, щоб на них мами дивилися.
Справді? Це хто? - Юлій Цезар, наприклад.
Юлій Цезар був малий?
Це невідомо. - А що ж відомо?
Марко, лягай спати вже.
І не наблюй на постіль. Я перестелила ліжко, коли ти впісявся.
Якщо ти й надалі мене так підтримуватимеш, я ліпше піду в готель.
Синку, не кажи такого.
А то візьму й повірю.
Коліна зігни. Дупу назад.
Дуже добре, Фабіан. Чудово.
Марін, я казав правою рукою.
У мене запалення сухожилля.
Гаразд. Роби лівою.
Добре. - Продовжуємо.
Дуже добре, Беніто, дуже добре.
Змінюй руки на ходу.
Потім перейдемо до передач, добре?
А... а це як?
Ти кидаєш мені, а я - тобі.
Усе просто, так? - Агов!
Нащо ти по мені кинув?
Обнімашки! - Так, так, на місце.
Може, він носа вам зламав. - Не думаю, Марін.
Я свій тричі ламав, тепер у мене синусит.
А Боже. - І астма.
А чого в тебе немає? - Фіброміалгії, мабуть.
Але іноді болить голова й блимає перед очима.
Він іпохондрик.
І це в мене теж є - іпохондрія.
Хтось бачив Романа?
Ні.
Він пішов з команди. - Як це - пішов?
Він був єдиним нашим гравцем.
Та ну, вони всі грають. - До четверга.
Ні. Вони навіть м'ячем об підлогу вдарити не можуть...
...без того, щоб наробити якихось дурниць.
От хоча б цей малий. У нього координація порушена ого-го.
Він не може ступити чотири кроки з м'ячем. Він ніколи...
Чорт забирай!
Що цей телепень робить?
Вибачте мене, він же може вбитися або, ще гірше, вбити когось іншого.
Він жодного разу не втрапляв у аварію. А ви? - Я?
Ну, добре, добре. Але цей шизик...
Цей шизик, як ви його називаєте, живе сам.
У нього немає сім'ї.
Він прокидається о четвертій і йде працювати на кухню.
Фабіан не такий самостійний.
Він живе під наглядом з трьома сусідами.
Щоранку він ходить на заняття по садівництву.
Йому подобається розмовляти з квітами.
Але не думайте, що він з ними панькається.
Він їх сварить.
Ану цитьте, я сказав!
Бо отримаєте в мене! І ти, зараз, стули пельку!
Дивіться, як я набиваю. Круто, га?
Хесус працює в цеху...
...збирає й розбирає мотори.
Він такий хороший механік...
...що багато початківців просто приходять подивитися, як він працює.
Він називає їх "послідовниками".
А ще він музику любить.
Грає з гуртом по суботах.
У кожного своя історія.
Дехто застряг у дитинстві.
А хтось постарів у матері в лоні.
Або перенесли дистрес плоду.
Перепрошую. - Так?
Фарба витікає.
Слухай, Серхіо. Я не можу заплатити тобі за овертайм, так що лиши собі.
Так ще вигідніше. - Гаразд.
Ось чому він фарбує волосся.
Привіт. - Здоров.
О, красуня! Гарнюній собачка!
- Це дівчинка. Гарнюня!
Хуанма працює в притулку для тварин. Він їх обожнює.
За це вони дозволяють йому там жити. - Ясно.
Тому від нього і тхне. - Ні, він мало не втопився...
...у дитинстві і тепер ненавидить воду. Він рідко миється.
Ну, я б його за вуха затягнув під душ.
Це так не працює. Він має це зробити з власної волі.
Його проблема - це страх, а не сморід.
Доброго вечора, Хуліо. - Вітаю.
Доброго вечора, тренере.
Дякую вам за все. - Дякую і тобі, Марін, дякую.
Нічого собі, оце дива.
Літак Мадрид-Рим о 19:45...
...запізнюється.
Не розумію. Якийсь безлад у небі.
І це, по-вашому, нормально?
Дехто днями сидить під кущами, птахів видивляється.
Таких називають орнітологами, а не дурнями.
Усе відносне.
Скажіть, Хуліо, а як щодо Романа?
Роман - це інша історія.
Питайте що хочете, тільки не про дім на колесах.
Ні. Ні, я не позичу дім на колесах.
І їй не сподобається. А мій фургончик просто ідеальний.
Спить у гаражі. Я його годую 98-м бензином.
Трохи дорожче, але це ж їжа для мотора.
Ні, я не позичу їй фургон. І взагалі нікому.
Але чому? Вона ж твоя сестра.
Чому? Бо вона подере передачі, зіпсує двигун.
А мій фургон у колекційному стані.
Шматок лайна на колесах.
Що? Агов. А як я скажу, що ти шматок м'яса на двох лапах?
Навіть якщо це правда, тобі навряд чи було би приємно.
А мені би позичив, Антоніо?
Так. Бо я знаю, що ти ніколи не попросиш.
Так, хлопці, слухайте уважно.
У суботу в нас перша офіційна гра.
І граємо ми вдома. - У кого?
Не в мене. У мене не можна тісно буде.
Ні, я про наш спортзал.
Перед матчем я оголошу вам стартовий склад.
Але не хвилюйтеся, зіграють усі.
Але ж грати можуть лише п'ятеро, тренере.
Я знаю, але ми мінятимемося під час гри.
Одного знімемо, одного випустимо.
А решта що?
Тобто?
Якщо один вийде, а один піде, то зіграють лише шестеро.
Усі зіграють. - Але ж на полі тільки п'ять.
Повернемося до цього в суботу, гаразд?
Не знаю, чи зможу я взагалі грати, тренере.
Чому?
У мене раптом заболіла шия. Мабуть, спазми.
Усе гаразд, в суботу цього не буде.
А якщо буде? - Ми щось придумаємо, Марін.
Я знаю, але мені все одно не по собі.
Не по собі. - Що?
І Роман більше не з нами. - Не нагадуй.
Вибачте, вибачте, вибачте.
Хуліо казав, що у вас дві форми.
Одна синя, одна червона.
Наступної суботи беріть синю, домовились?
Але червона крутіша за синю.
Так, але інша команда буде в червоній.
Наша домашня форма синя. Тому в суботу - всі в синьому.
А якщо моя дівчина прийде подивитися?
Вона ж шльондра, яке їй діло? - Так, але їй подобається червоне.
Вона, певно, скаже: "Мій Серхіо такий гарний в синьому", - правда?
Моя дівчина не така банальна. Вона у брудному бізнесі.
Краще вдягнемося всі однаково, так?
Бо червоний - це правда круто.
Що? Твоя дівчина теж прийде?
Ні, мама. Вона мене не впізнає в синьому.
Мама точно впізнає, не хвилюйся.
Батьки прийдуть? - Точно! Треба їм сказати.
У синьому. У суботу всі в синьому.
Здоров. - Привіт.
Я вам хіба не казав прийти в синьому?
Синє! - Тренере, ви сказали "в червоному".
Ні. - Він сказав у синьому.
То якого чорта ти в червоному?
Мені він більше пасує і ви це знаєте. Я вмію читати думки.
Я не розрізняю кольори, тому не знаю, у якому я.
До того ж, сині футболки для педиків.
Це не футболка, це поло.
Ще гірше. Поло для пробитих педиків.
Гаразд, послухайте. Першими гратимуть Мануель...
...Фабіан, Пакіто... - Так!
Я, я, я!
А де Беніто?
Він не зміг прийти, у нього робота.
Синє.
Він казав, що відпросився.
У нього бос гівнюк, сміється з нього. Беніто сам казав.
Так, давайте зосередимося. Мануель.
Фабіан.
Я читаю книжку. - Так? Подобається?
Норм. Але фільм кращий. - Чудово.
І Хуанма. - Так!
Віддай футболку Серхіо.
Я нізащо його футболку не вдягну.
Тоді не гратимеш. Вирішуй сам. -Синє.
І Хесус. - Так!
І в червоному, щоб мене мама впізнала.
Хто тебе вдягнув у цю майку? Це ж посміховисько!
Це я, мамо.
Кидай м'яч. Отак! Чудово!
Граємо і пасуємо. Пасуємо і рухаємося.
Добре, Паула.
Хлопці, не баріться і блокуйте.
Пакіто, не спіши робити кидок.
Шукай кому віддати. Давай!
Він про що? - Чорт його зна. Про баскетбол, мабуть.
Хлопці, пресингуйте суперників із м'ячем.
Не дайте їм часу подумати!
Фабіан, заслін для Серхіо.
За що? - Заслін!
Не так вже й складно.
Наступного разу в кого не буде правильної форми, не гратиме. Ясно?
Звісно. Знаєте, якщо ви чітко і ясно говорите, всі все розуміють.
Готуйся виходити на поле.
Я? О, дуже вам дякую.
Чуєш, Нікі Лауда, ти до завтра ту кастрюлю шкребтимеш?
Не треба її драїти, просто витри нормально.
Ніфіга не доходить.
Винеси сміття і підлогу помий. І не зиркай на мене.
Ви казали, що я зможу піти на гру.
Не морочи мені голову своїм баскетболом, чуєш?
Я тобі роботу дав, а ти сачкуєш.
Ворушіться, падлюки!
Сволота! У мене є купа людей, які хочуть на ваше місце!
Привіт!
Що ти тут робиш?
Це я маю тебе запитати, Іван. Ти сказав що не прийдеш.
Ну, зрештою я прийшов.
Так, я бачу.
А ти чому тут?
Блін, я прийшов випити. Не можна?
Можна, чому ж ні.
Чого ти такий напружений?
Бляха...
Ні...
Оце-то збіг. Стільки барів є...
Краще удвох побалакайте.
Привіт, Марко. - Привіт, Соня. Як це тебе сюди занесло?
- Прийла тебе побачити. - Звідки ти дізналась де я?
Твій друг доклав. Той що щойно пішов.
Іван.
Чому на дзвінки не відповідаєш?
Які дзвінки? Я не бачив.
Я хвилювалася. Думала, що аварія серйозна.
Ні, дрібниці, правда. - Дрібниці?
Іван казав, що тебе звільнили з роботи і судили.
І тепер ти тренуєш якихось інвалідів.
Що вам?
Джин-тонік. - Чому ти ховаєшся, Марко?
Я не ховаюся. Просто не дуже хотілося розмовляти і зараз не хочеться.
А як вирішити проблеми, якщо не розмовляти?
Які проблеми, Соня?
Це ти мені скажи. Це ж ти мене кинув.
Краще самому піти, ніж чекати, поки виженуть. - Що?
Я пішов, щоб ти сама мене не виставила.
Про що ти?
Ти мені дуже подобаєшся.
Я б хотіла народити дитину з твоїми очима.
Ти прийшла, щоб підняти цю тему, так?
Агов, можна мені мій джин-тонік?
Ти завжди кудись поспішаєш.
Кудись тікаєш. - Що?
Як дитина. Синдром Пітера Пена.
А ти тепер психіатр чи що?
Я і так бачу, що ти незрозуміло чим займаєшся.
О, Пенелопа Крус заговорила. Велика акторка...
...влаштувалася на роботу до свекрухи в магазин.
Не треба було мені приходити. - Не треба було.
Так, народ. Стали всі навколо мене.
Я називаю ім'я, і той, у кого м'яч...
...пасує тому, кого я назвав, добре?
А коли я кажу "кидай"...
...той, у кого м'яч, робить кидок.
Ясно? - Так.
Ясно? - Так!
Чудово.
Ми почекаємо?
Ні. Я дивився на пташку, щойно залетіла.
Люблю птахів.
Я теж, курочку.
Фабіан, давай. Ну, Хесус. Серхіо. Марін.
Мануель. Фабіан. Дуже добре.
Беніто. Пакіто, Пакіто. Хесус.
Обережно! Давай, Серхіо.
Обережно, отак. Марін. Хуанма.
Все. Кидай!
Прекрасно!
Обнімашки, тренере. - Ні, ні, ні.
Спершу душ, потім обнімашки. Давайте, усі в душ!
Ти сказав йому, що у нас гра в Куенці?
Сказав. - А він що?
Щоб я не... не...
...не морочив йому голову. - Круто.
Хуанма. - Так?
Душ. - Я не вірю в душ.
Як це?
Не вірить. - Я думаю...
...що він погодиться, бо я б дуже цього хотів. Але я...
...щось я сумніваюся. - У чому?
Сумніваюся.
Спокійно. Усе буде гаразд.
Якщо сумніваєшся в чомусь, запитай мене.
Ой-ой-ой, пацюк!
Це мишка.
Врятуйте її, тренере! Рятуйте, Рятуйте!
Так, спокійно. Дайте глянути.
Де вона? - Змило водою.
Значить потоне, точно.
Там дуже вузько, не пролізе.
Рятуйте, тренере, рятуйте!
Хуанма, врятуй її сам.
Ти ж любиш тварин. Це робота для тебе, Хуанма.
Ти потрібен цій мишці, бо вона потоне, Хуанма.
Мишці потрібен такий, як ти, Хуанма.
Той, хто прийде на допомогу. Вона тебе кличе.
Хуанма, Хуанма, Хуанма!
Тільки ти можеш це зробити, Хуанма.
Давай, вона тоне, хутчіше.
Отак, хлопці, командна робота.
Разом, допомагайте одне одному.
Допоможіть Хуанмі. Ну ж бо, ну ж бо.
Де вона? Знайди її, Хуанма.
Де миша? Де? - Не бачу.
Шукай. - Вилазь, маленька, вилазь!
Вилазь!
Вилазь, мала! Я не бачу її. - Вставай, Хуанма.
Вставай.
Миша ховається. Вона хоче, щоб ми були чисті.
Хоче, щоб ми були чисті.
Обережно, грибок не підчепи.
Давай, давай, давай!
Ну ж бо, Хуанма. Намилься.
Отак.
Бачите, хлопці? Отак ми долаємо страхи. Раз плюнути.
Тепер віриш в душ?
Обнімашки, тренере!
Я сумніваюся.
У чому?
Як ми доїдемо в Куенку?
Поїдете на вокзал і автобусом до Куенки.
Вийдете за 100 метрів до залу.
Що? Громадським транспортом?
А ти хочеш військовим вертольотом?
А хто їде зі мною?
Гравці, звісно. Ти і гравці. Хто ж іще?
Хто за ними слідкуватиме? - Вони самі впораються.
Звісно, у чужому районі дехто може поводитися дивно.
Дехто? Вони всі дивно поводяться, Хуліо, завжди, скрізь.
Ні, не у власному середовищі.
Дивись, це твоя зупинка. Давай.
До зустрічі.
Я знав, що в мене для тебе чудові новини. Кольянтес.
Що це? - Наш новий трансфер, Кольянтес.
Серйозний перехід. Замість Романа. Кольянтес.
Такий гарний сьогодні, так, Хуанма?
Я взяв трохи присипки...
...під руки і на ноги. - А одяг?
Він же не в цьому пакетику. - Ні, ось тут.
Чорт забирай, Хуанма! Я тисячу разів казав, червону!
Червону. - Так, червона тут.
Я взяв обидві про всяк випадок.
А, гаразд. Чудово. А в сумці тоді що?
Присипка, щоб не пітніти.
А де білизна, щоб вдягти після душу?
Отут. - Прикрийся, прикрийся.
Прикрийся.
Тільки Кольянтеса чекаємо.
Сподіваюся, Хуліо пояснив йому, як сюди дістатися.
Минулого року ми разом тренувалися.
Називали його "муха-гризючка".
Хуліо казав, що він високий.
Та ні, вона скоріше маленька. - Тобто, "вона"?
Кольянтес!
Кольянтес! Кольянтес! Кольянтес! Кольянтес!
Якого ми чорта тут збираємося, якщо я живу хтозна-де?
Доброго ранку, Кольянтес. - А ти хто, бля?
Я Марко, твій тренер. Ласкаво просимо в команду.
Агов, чуєш, не "тикай", я для тебе "пані".
Перепрошую.
А це що? - Дошка. А що таке?
Ну, ми ж у баскетбол граємо, а не на серфі катаємось.
Я ношу з собою, бо раптом у готелі буде басейн.
Я взяв пакети. Мене іноді нудить у поїздках.
Який готель? Ми їдемо на один день.
Йо-ма-йо, чого ти нас так грузиш.
Де ви його нарили? - Сам прийшов.
О. Автобус.
У мене питання: який сьогодні день?
Сьогодні субота. Така гарна субота.
Я люблю суботи. Такі гарні суботи.
Я люблю суботи. Прекрасні суботи.
Педро! Педро! Педро!
Давай! Слідкуйте за ним!
Допоможіть йому в захисті.
Дуже добре.
Молодець, Педро!
Педро…
А де Кольянтес? - Не тут.
Накривайте!
Слухайте, я не можу далі тренувати цих...
людей.
Педро! Педро! Педро!
Слухайте,
а що не так з їхнім 7-м номером?
Що відбувається? З ним же все нормально.
Все нормально.
Він закидає і закидає.
Тобто він не…
Давайте.
Кольянтес, де ти тинялася?
Курила. Тут же не можна.
Не дозволено.
Хлопці!
Накривайте його, будь ласка!
Я можу його знешкодити. - Ну давай, покажи йому.
Повністю чи трошки? - Повністю.
Зараз буду.
Пасуйте на Педро, хлопці.
Фабіан.
Тепер бачу, чого її звали "муха".
Ні, ні.
Муха-гризючка. "Муха-гризючка"!
Знешкоджено!
Ми виграли. Так гарно вигравати.
Так гарно вигравати у суботу. Ми виграли.
Я люблю вигравати. Люблю вигравати.
Ми виграли. Виграли. Я люблю вигравати.
Я ДЗВОНИЛА ТОБІ. БУДЬ ЛАСКА, ТРЕБА ПОГОВОРИТИ.
ВИБАЧ.
Кольянтес.
У мене є хлопець, так що не сподівайся.
Щастить тобі.
А в тебе немає дівчини? - Ні, немає.
Воно й видно. - Я погано виглядаю?
Ну точно не Бред Пітт. - Ага.
Взагалі-т, я одружений на красуні, її звати Соня.
То чого вона не прийшла? Не вийшло, так?
Вони посварилися.
Ласкаво просимо на дебати, Мануель. - Дякую.
А що сталося? - Нічого не сталося, ми просто...
Посварилися. У цих людей таке постійно.
Ще один. А ти звідки про це знаєш, Фабіан?
Знаю. Бо інакше ви б раділи, що ми виграли.
Ні. Це тому, що його батьки не прийшли.
Бувай, Серхіо. - Бувайте.
Це тому, що вони померли, так?
Ні, мої батьки не померли.
А чого вона тебе морозить?
Та ні. І я теж ні.
Ну і? - І що? Це не так просто.
То зроби щось. Принеси їй печива.
Печива, так?
Це краще, ніж якийсь тупорилий букет.
До того ж, з квітами...
...треба обережно. Це від лукавого.
Так гарно вигравати. Ми виграли.
Не треба.
Щоб тебе.
Хочеш?
Не відповідай. Ходімо.
Будь ласка.
Я люблю присипку. Люблю присипку.
Така добра присипка.
Люблю присипку, добреньку присипку.
Така добра присипка.
Гарненька присипочка.
Гарненька присипочка!
Що?
А вашого наглядача немає?
Вашого головного. - Головного.
Будь ласка, сядьте на місце. - Ні.
Будь ласка, сядьте на місце!
Ні! Ні.
Він виглядає, як міньйон, мамо.
Пакіто!
О, Господи!
Господи помилуй!
Чорт!
Усе гаразд, хлопці?
Ага, бляха.
Люблю суботи. Я люблю суботи.
Чуєш, ти, поп-співак!
Стули пельку або вимітайся з автобуса!
Агов. Не говори з ним так.
Він співає, бо щасливий. І я щось не бачу знаків "Співати заборонено".
Це жах. - Їх треба возити в спеціальному автобусі.
Вони ненормальні.
Ми нормальні. Просто трохи інакші.
Стули пельку. Давайте не будемо розводити базар.
А давайте трохи заспокоїмося, добре?
Народ, вибачте нас. Хлопці щойно виграли матч.
Трохи непосидючі. Вони не навмисно вам заважають.
Вони вже всіх задовбали, розумнику.
І наркотики перевозять. Пропонували моєму синові.
Я чистий, тренере.
Так, або сидіть на місцях, або виходьте з автобуса, ясно?
Перепрошую, пане. У мене питання.
А ви одружений чи досі наліво не ходили?
Слухай, сонечко, я тобі не вмазав лише тому, що ти даун.
Не хами мені!
А як же наступні ігри? - Чхати на ігри!
А чемпіонат? - І на чемпіонат чхати.
Чхати.
Соня?
Не під нашу ж пісню.
Не під нашу пісню!
Вибач, сонце, я не хотіла!
Я тебе не бачила. Вибач.
Вибач? Ти мені носа розтрощила, Соня!
Ти мене налякав. Я тебе не бачила. Мені дуже прикро.
Я прийшов помиритися, а ти мене мочиш.
Що з твоїм носом? - Що?
Ти пив?
Ти мені щойно вмазала. - Ні, це вже було.
Ти щойно сказала, що не бачила мене. - Ну, можливо...
...одним оком перед ударом.
То ти визнаєш, що вдарила мене навмисно.
І ще заробиш. Це я хіба не відповідаю на повідомлення? Нахаба!
Я не завжди все роблю правильно, так, але ти перегинаєш.
Так, не завжди. Але зазвичай.
Дуже дякую.
Як команда?
Чудово. Ми щойно виграли матч. Прекрасно.
Гарно. Коли граєте наступний?
Наступного не буде. - Як це?
Я не можу впоратися з купою 30-річних людей, що поводяться, як діти.
Ти боїшся керувати командою. - Боюся? Не мели дурниць.
Мене переконали попрацювати з ними, а не кататися на чемпіонати.
Бо колись дограємося.
Ти ж тренер, ти маєш їх охороняти, слідкувати за ними.
Я тренер, а не їхній батько.
Так. Ти нікому не батько.
У тебе батька не було, значить нікому не можна. - Що?
Я йду. Навіщо я взагалі приходив?
Так, ти гратимеш, Марко.
То скажи мені як, бо я не кататимуся з ними на автобусах і поїздах.
Нізащо. - Можна взяти фургончик в оренду.
Грошей немає.
Я знаю, де можна взяти.
Мені не можна за кермо, і їм теж.
А ще виправдання є? - Це не виправдання.
Тоді ти поведеш. Така розумна, так хвилюєшся за команду.
Чорт.
Заводимо. Чуєш звук?
Двигун в ідеальному стані.
А тепер зчеплення. Витискаємо повністю.
Потім передачу, плавно, дуже плавно.
Є. Обережно, щоб не пошкодити.
І потім потихеньку відпускаєш...
Та скільки можна!
Тихіше, будь ласка!
Ще раз?
Ні. - Ні.
Упевнені? - Так.
Антоніо, довірся мені.
Люблю подорожувати!
Оце-то їм пощастило! І м'яч узяли.
Люблю подорожувати фургоном!
Люблю фургончики. Гарненькі фургончики.
Пробували вже зчеплення?
Кольянтес, жінки мають підтримувати одна одну.
Не хами мені.
А ти чого не за кермом? Вона ж ніхера не петрить.
У мене немає прав.
А чого не зробиш?
У мене були. Але одна тітонька їх забрала.
Сука!
Хочеш, Пакіто скаже своїй тітці? Вона суддя.
Вона цю жінку в тюрму посадить.
Ага, без питань. - Ні, ні, ні.
Хай уже буде. Нічого їй не кажи.
Фібан, я взяв дещо погризти, щоб не знудило.
Влучив. - Ага.
Не смій мого хлопчика знімати з гри!
Дивися вперед.
Час вийшов.
Добре, хлопці, дуже добре.
Вони просто неймовірно атакують. Тому ми ось що зробимо.
Тримаємо міцну оборону, зустрічаємо грубо...
Нізащо. Треба атакувати. Хлопці чудово грають.
Чудово.
Соня, будь ласка, я тут тренер.
Він нічого не шарить. - Нічогісінько.
Пасуйте і атакуйте. - Атакуйте.
Мені вас обох у фургон відправити? - Так, так, так.
Це все!
НЕВПИННІ "ДРУЗІ"
Давай, уперед, кидай!
Що сталося?
Обери карту. Яка подобається.
Лицар монет. - Лицар монет.
Як тобі?
Дуже добре, дуже добре.
Хуанма, у тебе скоро зябра виростуть.
Люблю душ. Люблю.
Карраскоза має тебе бачити.
Розглянемо механіку кидка.
Рука під правильним кутом. І зап'ястя теж.
М'яч тримаємо кінчиками пальців.
Ви мене любите?
Я тебе? - Так.
Капець як люблю.
БАСКЕТБОЛЬНА КОМАНДА "ДРУЗІ"
Ну, досить вже, хлопці.
Ці хлопці - просто жах.
Тому граємо як завжди, розіб'ємо їх.
Усі згодні? - Я ні.
Ні.
З чим? - З тим, що ми розіб'ємо їх.
Ми граємо, щоб вигравати, а не принижувати.
Кольянтес!
Ця перемога виводить вас на третє місце у міжнародному рейтингу.
Що це для вас значить, грати у Національній серії?
Дуже гарно.
Ти досі довбешся? - Давай уже шкребти, придурок.
Ось так!
Якщо виграємо цю гру, потрапимо у фінал. Як тобі таке?
Ніколи б не подумала.
Щільний захист, хлопці!
Сильна оборона, хлопці!
Давай, Фабіан!
Давай, ти можеш, Фабіан, кидай, кидай!
Отак, прекрасно. Молодці, хлопці.
Гарна робота.
Руки піднімайте! Ну ж бо!
Ось так, чудово!
Чудово зіграно.
Руки вгору. Ну!
Роман! - Привіт, тренере.
Привіт, Роман.
Як ти? Бачу, трохи постарів, відколи я тебе востаннє бачив.
Він мені подобається. Молодець.
Гарно виходить.
Монтес дуже хороший. - Він вчиться.
Він назавжди лишиться інвалідом.
Але ми тренуємо його, щоб він із цим впорався.
Рухайтесь назад до захисту!
Чудово!
Роман!
Ми наступного разу граємо за титул.
Я кажу "ми", бо хочу, щоб ти зіграв з нами, Роман.
Не хочете виглядати смішно? - Ні.
Але так і було, коли ми востаннє розмовляли. Мені дуже прикро.
Знаєте що? По-моєму, ви занизький. Але не для баскетболу.
Це "так" чи "ні"?
- Вони божевільні. - Вони щасливі.
- Почуваються справжньою командою. - Так.
Це великою мірою завдяки тобі, Соня.
Ага.
- А як щодо нас із тобою? - Що?
Що ми знову могли б стати командою.
- Ти і я? - Так.
- Ти хочеш? - Звісно, Марко.
Але окрім нас двох, я хотіла б ще декого.
Я знаю.
Я хочу стати мамою. І більше не чекатиму.
Ну...
Ти завжди будеш виправдовуватись?
Це непросто.
Треба все продумати.
Бачиш, коли тобі за сорок, то перші пологи...
...підвищують шанс... - На що?
Ну...
На синдром Дауна. - Синдром Дауна...
...чи аутизм, чи щось іще.
Соня.
- Тренере.
Що, Мартін?
Ну...
...я би теж не хотів таку дитину, як ми.
Ні, перепрошую. Я не...
Якби можна було обирати, я би хотів здорову дитину, а не дурну.
А ще я би хотів такого батька, як ви.
Дякую вам дуже за все.
Неможливо, Марко.
Це фінал. Чому це нам не можна грати в фіналі?
У фіналі грають "Карлики". - І що?
Ми не будемо з них сміятися, усе буде гаразд.
Карлики грають вдома, в Тенеріфе, на Канарах.
Та це ж чудово.
Хлопці це назавжди запам'ятають.
Клуб має купити квитки.
Літаки, готелі. Нам це не по кишені.
Ми йдемо другі й можемо здобути титул.
Можна ж щось придумати.
Ви розумієте, що більшість з них ніколи не бачили океану?
Не хвилюйтеся про них. Я їм сказав, усі все зрозуміли.
Там, солодко.
Ти такий радий, Хесус. - Ні, я сумний.
Але ти посміхаєшся. - Я сумно посміхаюся.
Перша позиція. Відкрити. Вгору.
Перша позиція. І вниз.
Перша позиція. Відкрити.
Сину, я їду. Не роби дурниць і слідкуй за будинком.
Ти куди? - У духовну подорож.
Коли повернешся?
Повідомлю за кілька днів.
Мамо. - Так.
Гарно тобі відпочити.
Антоніо, як ти? - Досі болить.
Ну це ясно. А бос на місці?
Так.
Можна мені на секунду?
Звісно! Бери, що хочеш, можеш не віддавати.
Що тобі тепер треба, Марко?
Акторка.
Сонечко.
Поклич свого боса. У нас є кілька питань.
У нас все по розпорядку.
Правда? - Ага.
Знаєте, що тут? - Ні.
Відео та свідчення від працівників стосовно ваших знущань...
...над паном Беніто Рекуенко Вальдегомесом.
Працівник з розумовими вадами, завдяки якому ви, пане Йепес,..
...отримуєте податкові пільги.
Зачекайте. - Що зачекайте?
Ми закриємо вашу шаражку і вліпимо штраф на 60 000 євро.
Плюс від 4 до 6 років на нарах.
А хіба не можна... - Перепрошую?
Ви ж нічого нам не пропонуєте, пане Йепес?
Та ні.
Але я впевнений, що можна якось домовитися. Правда?
Люблю літати. Люблю я літаки.
Як же гарно летіти. Я люблю літаки.
Так прекрасно літати. Я люблю літаки.
Його бос заплатив за квитки. Він новий спонсор нашої команди.
Світ не без добрих людей.
Дай йому Бог здоров'я. - Так.
І ще дав мені відпустку на 15 днів.
Дякувати Богу. - Звісно.
Так. Він дійсно виручив, сестро.
Видно океан. Цілий океан.
Чому? - Не знаю.
Але він набагато більший, ніж я думав.
Я радий, що ти з нами, Роман.
Знаєте, відколи ваша дружина очолила команду...
...мені знову захотілося грати.
Вона сказала мені, що хоче дитину.
З моїми очима.
Сестро!
Будь ласка, скажіть капітану, щоб звернув трохи лівіше.
Щоб ми не зіткнулися з "Раянейром" на 17:45...
...Тенеріфе - Ліверпуль...
...він запізнюється.
Усе гаразд? - Так.
У нього просто алергія на авіакатастрофи.
Це така реакція.
Добре, мені потрібна кредитка для безпеки.
Ми ж тут житимемо? Дивись, не надури мене.
- Я лижі взяла. - А тенісний стіл є?
У нас повністю облаштований спортзал.
- З канатом? - З усім.
Ось ключі. У нас кімнати на двох,
тому доведеться жити з кимось. - Я з Сонею.
- Ні. - Вибачте.
Він не дурний. Бачили, яка вона гарна?
- Вибачте. - Ти спиш з Хесусом.
Я не спатиму з ним. Я йому не довіряю.
У вас два окремі ліжка.
Тоді я зверху, якщо обісцюся, то краще так.
Я з Кольянтес. - Так!
Гаразд, за мною. - Давайте, хлопці.
Я піду гляну на океан. Пізніше побачимося.
Розділіться на дві групи і піднімайтеся.
Зачекайте, ви всі не влізете.
Розділіться на групи, будь ласка.
Дві групи, коли навіть одна не влазить?
Спершу одна група, потім інша.
Ви перші, тренере.
Ні, я сходами піду.
Соня, а ти прослідкуй.
На 7-й поверх? - Трохи позаймаюся заразом.
Вам треба спортивний костюм. - Він їх не носить. Ні.
Дивіться, хлопці.
Я боюся ліфтів до всирачки. Я цього не приховую.
Колись я застряг, малий ще був. Тепер дивитися на них не можу.
Це як у мене з водою. А тепер самі подивіться.
Гаразд, я буду нагорі.
Змія!
Змія, тренере! - Змія?
Змія. Підійдіть.
Змія! - Що ви робите?
Марко. - Ні, ні!
Ні, випустіть його!
Соня! - Марко! Випустіть його.
Я не їхав, бо в мене клаустрофобія.
Марко! - А не тому, що я боягуз.
Ви бачите, що ліфт не їде?
Зараз поїде. Дивіться, це спеціально, для груп.
Для груп по чотири!
Чорт. Так і знав. Бачите? Натисніть кнопку хтось.
Яку кнопку? - Он там. Там перемикач.
Натисніть, будь ласка.
Я приведу допомогу.
Я дзвоню своєму хлопцю. - Попрощатися.
Може, нам пострибати, і воно поїде?
Ти мої думки читаєш, чувак. У мене колись таке було.
Слухайте. Ми всі маємо це зробити одночасно.
Давайте!
Стоп!
Що це було?
Будь ласка, будь ласка! Будь ласка!
Усе гаразд? Скажи щось.
Як все пройшло?
Ні, ні, все чудово, мамо.
Просто трішки перелякалися, але нічого.
Серйозно, все гаразд.
Дякую, що подзвонила.
Хлопці?
Уже полягали спати. Їм завтра треба бути в формі.
Стривай.
Мамо?
Так, я тут. Тут таке діло...
Не зважай. Як там твоя духовна подорож?
Непогано, мені вже краще, синку.
Весь день, крім цього дзвінка,..
...я молилася за вас двох.
А ти в якомусь монастирі? - Ну, так.
Доволі-таки відлюдне місце.
Доброго вечора, пане Марко.
Мануель. - Що?
Можна в тебе дещо спитати? - Так.
Навіщо ти це робиш?
Так час швидше іде.
Коли ти це робиш, час іде швидше?
Так, але треба почекати кілька років.
Він олімпійський чемпіон.
Ти про що? - Золота медаль у Сіднеї, 2000 року.
На Олімпіаді? - На нашій. На Паралімпіаді.
Він був капітаном іспанської збірної.
Правда? - Так.
У нього забрали медаль. Він мало не покінчив з собою.
Чому? - Для нього це був сильний удар.
Ні, чому забрали медаль?
Бо лише в нього і ще одного хлопця була реальна інвалідність.
У решти нічого подібного не було.
Там був інженер, архітектор, журналіст.
Теж немає чим пишатися. Бачив я журналістів. Хріново грають.
А як так вийшло? Це ж шахрайство.
Федерація відправила їх, щоб вони виграли і заробили більші субсидії.
Який сором.
І ніхто не зрозумів? - Ну, так.
Це рознеслося пресою, і їм довелося віддати свої медалі.
Навіть Роману. Тому він не довіряє тренерам.
Карлики! Карлики! Карлики!
Вони не маленькі. Доволі-таки великі.
Це не товариський матч, правда?
Товариський? Це фінал Національної серії, Марін.
І ми виграємо, бо ми чемпіони.
Але шолом краще одягни.
Я граю, тренере? - Ні. Пізніше, замість Серхіо.
Мені вже розминатися? - Ні.
Біжи, Беніто!
Давай!
Романе!
Давайте, хлопці, назад. Назад, швидко!
Блокуйте!
Давай, Серхіо.
Гей!
Вибач, чувак.
Твоя черга.
Без розминки? - Так. Ворушися!
Ось так, Мануель!
Пасуй!
Вперед!
Не поспішайте кидати!
Стережіть зону!
Зона!
Давайте!
Тримайтеся, хлопці.
О!
Вперед!
Вперед, народ!
Чудово, продовжуйте!
Ось так, Мануеле!
Давай!
Вперед, вперед, вперед!
Давайте, хлопці! Так, так!
Так!
Забирай відскок!
Захист!
Забирай відскок!
Ей, Романе!
Дивись на Мануеля!
Добре!!
І ще раз!
На Романа, на Романа.
На Романа!
Давайте!
На Серхіо.
Вперед!
Командна гра! Отак.
Скільки ще? - Одна хвилина, Мануель.
Відбирайте і в атаку!
Марін, не пускай його! Не пускай!
Суддя!
Тренере, я палець вивернув, градусів на 90.
Не драматизуй, Марін.
Бігом у медпункт. Тобі не можна грати.
Але я хочу.
Лишилася одна хвилина, ми відстаємо на одне очко, я потрібен команді.
Не в такому стані. Не можна. Відпочивай.
Так краще.
Думаю, мені все одно треба буде сходити до лікаря.
Не хочу, щоб мені руку відрізали через якесь ускладнення.
Так краще.
Захист!
Тримайте м'яча! Ще трохи!
Усі у захист!
Напад!
Десять секунд.
Беніто, кидай!
Кидай, Беніто! Кидай, кидай!
Он туди!
Туди!
Вітаю!
Ми на другому місці!
Друзі, Друзі, Друзі!
Ми молодці, тренере. - Але ми програли.
Ні! Ми на другому місці!
От і все.
Претенденти кращі за чемпіонів. - Правда? Як це так?
Звісно! Нам є до чого прагнути!
Я вас люблю, тренере!
Чемпіони! Чемпіони! Чемпіони!
Мамо.
Оце гра, синку. - Шкода, що ми програли.
Хіба? Маму це не хвилює.
Головне, щоб тобі було добре.
Мені добре, мамо. Мені чудово.
Давно вже так не було.
Ти молодець. І ти зробив це для команди.
Ти моя команда, Соня.
І я б хотів, щоб ця команда стала більшою.
Зробимо когось ще? Я серйозно.
З твоїми очима?
Ні, з Романовими, якщо ти не проти!
Серхіо.
Ти дурний, Серхіо?
- Давай у воду. - Добре.
Великий китайський мур, Беніто. Гарно.
- Як ся маєш, Романе? - Добре
Бачу.
- Ти грав як чемпіон. - Ви теж добре впорались, тренере
- Дуже дякую, друже. - Ти повірив у нас.
Ви ж чемпіони. Я мав повірити.
Ми лише на шляху.
Але не ти. Ти вже чемпіон.
Ніхто цього тебе не позбавить. Ніколи.
Ми маємо перемогти у наступних змаганнях.
- Переможемо. - Мені подобається.
Що?
Чути як ти кажеш "ми" замість "Я".
Чи збираєтесь ви нас залишити?
В мені немає потреби, Романе. Ти знаєш це краще за мене.
Я непогано починав. Роками грав у Хетафе.
Хетафе? Я не знав що в них є команда з ..
В першому складі. Караскоча був тренером.
Ми мали перейти у вищу лігу, коли я потрапив у аварію.
- Аварію? - На мотоциклі.
П'яний водій врізався у мене.
З ним нічого не трапилось, а я пошкодив голову і впав у кому.
Після того, як я прокинувся з кашею у голові, моя дівчина залишила мене.
Я був змушений залишити коледж. Хотів бути архітектором.
Співчуваю, Романе.
Але я щасливий. Тому що ми разом.
Разом ми переможемо.
- Коли тато залишив нас, мені не було ще року. - Соня розповіла мені.
Ми ніколи тебе не підведемо, тренере. Ніколи.
Хто це дзвонить у таку годину?
Занадто рано.
Відповідай.
- Гадаю, це Хуліо. - Це може бути важливим.
Не вірю.
Алло?
Пако!
А ти звідки знаєш?
Так, друге місце.
Що?
Що таке, Марко?
Ми обоє знали, що цей момент настане.
Ну, просто так вийшло.
Ти тут і так на місяць довше пробув.
Ти дав нам набагато більше, ніж повинен був.
Ти не уявляєш, наскільки цей клуб тобі вдячний.
То що? Вертаєшся в "Естудіантес"?
Ні, ні. Я іду в збірну.
Бляха-муха! Тренер національної збірної?
Ні, вони найняли Карраскозу, мого колишнього боса.
Він запросив мене бути асистентом.
Але так, мрія здійснилася.
Хочуть, щоб я вже починав, Хуліо.
Я неймовірно радий за тебе.
Тут у тебе завжди будуть друзі.
Ти завоював їх серце.
Я знаю, що прощатися буде нелегко.
Але вони зрозуміють.
Слухай, я хотів попросити, щоб ти це зробив.
Але ти маєш з ними попрощатися.
І вони точно хочуть попрощатися з тобою.
Скажи їм, що я не зміг, що я повернуся, як тільки зможу.
Отак ідете, тренере?
Ні, мовчить. - Німий. Говорити розучився.
Мені треба іти своєю дорогою, народ.
Це чудова можливість. Мені треба якось заробляти на життя.
Звісно, тренере. Ми просто хотіли вам подякувати.
Ви дуже хороша людина.
І ви нас багато чому навчили.
Я теж багато вчився. - Так.
Ви читали наші думки.
І побороли свій страх ліфтів.
Раз - і все.
І моя наречена мною пишається, бо бачила нас в інтернеті.
Вона шльондра. - То й що, вона мною пишається.
Ви зробили з нас команду.
Ви піклувалися про нас, як батько. Хороший батько.
Ви про мене теж піклувалися.
Це все ваша заслуга.
У нас не було часу підготувати гарні проводи.
Але ми щасливі.
Ви плачете, тренере. - Плаче.
Ні, не плачу, друже.
Це, мабуть, алергія. У мене таке іноді буває.
Та ні. Просто Мануель його стиснув сильно.
Ти його мало не розчавив.
Ви ставилися до нас, як до людей.
Ви і є люди. - Не груби мені.
Ми хліб! Ми масло!
Це бутербродне гасло!
Банани і лимони! Друзі й чемпіони!